Ursäkta mig, sir...
- Vi ska strax landa. - Vi hinner väl med ett glas vin till?
Då skulle jag inte be er att slå er ner.
- Jag förstår. - Tack.
Mina damer och herrar, ert flyg till Los Angeles blir lite försenat.
Det här är ett rån.
Lämna över era värdesaker. Halsband, smycken och klockor.
Det är väl en kopia? Tror du att jag är en idiot?
Kan ni lämna över er portfölj, tack?
- Jag tror inte det. - Det struntar mitt vapen i.
Portföljen. Nu!
Lägg av! Vem rånar ett plan? Polisen väntar när vi landar.
Va? Det hade jag glömt!
Nej, förresten.
Nu borde ni knäppa fast säkerhetsbältena.
Tack för i dag, Norah. Spänn fast dig.
- Spänn fast er! - Tack för ert samarbete.
Jag behöver lättare packning.
- En stekpanna. - Knappt använd.
Ett askfat med motiv från slaget om Alamo.
- Har du haft vårstädning? - Jag vill bara rensa upp lite.
Bara behålla det viktigaste.
Oj! Vad vill du ha för den här skönheten?
Det beror på. Gillar du David Lee Roth eller Sammy Hagar?
Det tänker jag inte ens svara på.
Oj då...
Det här är ett sjujäkla gevär.
Det hade jag nästan glömt.
Vill du verkligen sälja det? Jag kan inte ge dig vad det är värt.
- Ska vi byta? - Visst.
Det här var farfars och sen mitt. Nu är det ditt.
- Ska vi vara här när mamma är sjuk? - Det här är det bästa vi kan göra.
- Kommer hon att klara sig? - Mamma är en kämpe. Som du.
- Det är inget svar. - Tyst...
Det här tar du. Ställ dig i position.
Stilla.
Glöm inte hanen.
Sikta framför det.
Andas ut.
Jag missade också med flit första gången.
Man får bara en chans att äta dagens första måltid.
- Du lyssnar inte ens. - Så roligt.
Tack. Jag bara...
Nej. Det var ett roligt sms.
- Från vem? - Ingen du känner.
Hur vet du det? Jag har många bekanta.
- Vad spelar det för roll? - Jag är din pappa.
- Jag vill veta vilka du umgås med. - Nu är du läskig.
Det är så det är i en familj. Förr kände jag alla dina vänner.
Ja, när jag var fem. Jag måste gå.
- Vänta! Jag har ju lagat frukost. - Nej, det här är ett bakhåll.
Du gör alltid så när mamma är borta. Nu är min skjuts här.
Okej, men vi ska väl äta i kväll? Vi kan fixa god hibachi.
- Nej, jag ska ut. - Med vem då?
Ingen du känner.
Så din 16-åring umgås hellre med sina kompisar än med dig? Usch då!
Jag är både hennes pappa och hennes vän.
Det borde du trycka upp på en t-shirt.
Men kolla här! Nu känns det väl bättre?
- En brottsplats. - En cool brottsplats.
En man rånade passagerarna och hoppade ut.
Såna dårar gör att jag älskar jobbet.
Killen som han dödade håller nog inte med.
Det var väldigt oväntat. Han öppnade dörren och de försvann.
- Hur kunde han bära vapen? - Han var rik.
Privatflyg har ingen säkerhetskontroll.
Klockor för 50000 dollar och smycken för 2,1 miljoner.
Det är såna våra kunder är. Och alla ger dåligt med dricks.
- Har du träffat rånaren förut? - Nej, aldrig.
Tack för att du tog dig tid.
- Otroligt... - Ja, vem behöver såna grejer?
Schweiziska klockor, bältesspännen med diamanter... Så går det.
Så de som har mycket grejer förtjänar att dö?
Förenkla, som jag. Jag har ett par kängor, några skjortor och en jacka.
- Jag reser med lätt packning. - Lätt packning?
Du har mer bagage än andra.
En gång till... Varför gör du dig av med allt?
Inte allt. Bara sånt jag inte behöver. Jag förenklar.
Du gör dig av med sånt du inte behöver.
Ska du fortsätta att upprepa det?
- Vilka saker, förutom köksutrustning? - Verktyg som jag aldrig använder.
- En tröja. Ett gammalt gevär... - Som inte fungerar?
Som jag inte har använt sen jag var liten. Det var pappas.
- Det var intressant. - Att jag hade något från pappa?
Att du gjorde dig av med det.
Du pratar aldrig om honom eller om din mamma.
- Eller något från din barndom. - Kom igen nu...
Jag fiskade kräftor-
- och sprang hem till mamma som hade bakat blåbärspaj.
- Vilken idyll. - Verkligen.
- Riggs... - Ja?
Om man vill göra sig av med saker är det bra att börja i barndomen.
Hej, Santos.
- Hur var ledarskapskonferensen? - Bra. Tack för möjligheten.
Möjligheten? Du förstår väl att det var en disciplinär åtgärd?
Nej... Jag trodde att jag kunde bli befordrad.
- Disciplinär? - Ett steg före avstängning.
Ett befäl måste få assistenternas respekt. Annars blir han utbytt.
Jag vet inte vad som har hänt-
- men det finns ingen här som får mer respekt...
Avery! Hur var kursen? Hissade de upp dig i flaggstången?
Klippte de dig?
Det räcker! Sätt er ner och håll tyst!
Ursäkta. Jag måste leda nu.
Mina herrar...
- Avery tar i! - Jag gillade det där.
"Sätt er ner och håll tyst!"
- Vad vet vi om rånet? - Det var coolt.
- Han rånade planet och hoppade ut. - Fingeravtryck gav oss Dan Cooper.
Kan vara på ett motell i Burbank.
- Varför tittar han så på oss? - Vad gör du?
Jag kommer att få sparken om jag inte tar kontroll över er.
Så ni kan väl hjälpa mig? Lugna ner er lite.
Vi kan nog inte det. Det känns inte bra.
Hej, Riana. Det är pappa. Ska vi äta i kväll? Hibachi!
Ring mig. Jag älskar dig.
Han är där uppe, i rum 201. Under namnet Charles Ponzi. Kul.
- Kul hur då? - Ett Ponzibedrägeri.
- Han driver med oss. - Du gillar honom.
Nej, men ibland vill man ha roligt.
Ingen ishink.
Vi missade honom.
Du! Det är nog ett insiderjobb.
Hur kan du göra så mot mig, pappa?
Nu kommer jag att få sparken. Vad är det med dig?
- Pappa! - Så tilltalar man inte sin far.
Jag tar på mig skulden. Vi frågade inte om han var hennes pappa.
Det är sant. Det brukar vi glömma. Men hon kunde ha sagt något.
Då skulle ni tro att jag var inblandad.
- Nu då? - Jag var inte inblandad!
Vi hade inte setts på länge. Jag tog avstånd från honom.
- När börjar det? - Vad då?
Avståndet mellan dig och pappa.
Och kunde han ha gjort något för att undvika det?
Han kunde ha låtit bli att vara en brottsling.
Vi kunde ha åkt på semestrar utan att spana på juvelerare.
- Varför lät du honom följa med? - För att han är bra på att ljuga.
Han ville ta igen förlorad tid och han är ju ändå min pappa.
Din pappa behöver en hälare. Känner du till någon sån?
Han träffade några när jag var liten, men det var längesen.
Hur kunde jag tro på honom? Spärra in mig!
Eller så kan du hjälpa oss att sätta dit din pappa.
- Kom igen! Det är hennes pappa. - Jag gör det.
Hon gör det.
- Gick ni hit? Vilken bra barndom. - Ja, fantastisk.
Jag bytte stöldgods mot kontanter medan han gömde sig.
Ja, jag vann!
Jag vill ha pengarna tillbaka eller den stora pandan.
Det är inget fel på vapnet.
- Är det honom vi söker? - Ja.
Norah Cooper. Vad gör du med snuten?
- Letar efter pappa. - Känner jag en viss fientlighet?
- Jag vet. Vi åker till stationen. - Lugna er.
Jag har inte sett Cooper på åtta år. Vi åt middag på stranden.
Otroligt. För åtta år sen satt han på San Quentin.
Där kan du hamna eftersom din vän är efterlyst för mord.
- Okej. Vi träffades i morse. - Det var ju inte så svårt.
- Var är han nu? - Jag vet inte.
Jag menar det! Han kom hit och hade bråttom och ville sälja grejer.
- Jag vet att ni är osams, Norah... - Han är en brottsling.
- Och har blandat in mig i ett mord. - Okej, men var snäll mot honom.
- Han vill göra rätt. - Det var för sent när jag var tio år.
Det är annorlunda nu. Han är döende.
Jag beklagar, det var nog inte lätt att höra.
- Jo, tydligen. - Jag har hört det så många gånger.
Han har haft blindtarmsinflammation, hjärntumörer och malaria.
Och West Nile-feber. Han tänker fly till Mexiko.
- Bra. Då åker vi dit. - Vänta. Han har en anhalt först.
- Hur många? - Vad då?
- Hur många mynt gick det åt? - Det kvittar.
- Riana kommer att älska den. - Är pandan till din dotter?
- Hon är 16 år. - Det är lite knäppt.
- Varför tror du att han är här? - Han vill få fram pengar snabbt.
Då går han hit. Vi var här varannan månad.
- Han kanske bara ville äta middag. - Jag satt i bilen och väntade.
Vi åt aldrig.
Är du hungrig nu? Mannen där har inte rört sin soppa.
La du också märke till det? Vad väntar han på?
Troligen...
Cooper!
- Pappa! - Stanna i bilen!
Pappa!
Kom igen! Snabbt!
- Norah? - Otroligt... Någon mer vill döda dig.
Vad gör du här?
- Rog? Är allt som det ska? - Vi måste stanna längs vägen.
- På sjukhuset? - Spelhallen.
Någon måste betala för pandan.
När får jag träffa min dotter?
- Vad säger du, Rog? Aldrig? - Hon vill inte prata med dig.
Men de goda nyheterna är att vi vill det.
- Vilka sköt i Chinatown? - Inte vet jag.
Men de måste avsky er bil.
Kul.
Du har stulit från fel person. Vem? Och vad stal du?
Det blir en lång lista...
Emily Draver. Jag stal hennes linjal i fyran.
I sexan tog jag Peter Markeys skateboard.
- Kul, va? - Vilken kille!
Alla älskar en charmerande tjuv. Men en charmerande mördare? Nej.
- Det är inte lika gulligt. - Jag är ingen mördare.
- Eli Woodcox håller inte med. - Killen som hoppade på mig? Nej.
Det var självförsvar. Mitt vapen var inte laddat.
Så han sköt sig själv och hoppade?
Eller så hoppade han ut från planet och sköt sig själv efteråt.
- Jag säger inget mer. - Det är fel beslut.
Några galningar i skyddsvästar skjuter vilt omkring sig.
- Vad vet du? - Jag vill gärna hjälpa er.
Men innan jag får träffa min dotter säger jag ingenting.
Han talar sanning. Cooper har en 9 mm pistol.
Scorsese hittade en kula av kaliber .358.
- Varför får vi veta det först nu? - Kroppen var uppdelad i 138 delar.
Tack ska du ha.
Bra. Scorsese borde nog nomineras till årets rättsläkare.
- Båren. - Liket.
- Döden. - Det priset finns redan.
- Ska vi dingla Cooper från ett plan? - Eller få Norah att prata med honom.
- Om han är sjuk... - Det är han inte. Hon vill inte.
Pappa...
Underskatta aldrig bandet mellan far och dotter. Hon hälsar på.
Det är nog inte så frivilligt.
Vad fan? Är det här ett skämt? Jag skrattar inte.
Du får jobba på det där bandet.
- Hej, Riggs. - Vinka inte!
- Vad har du gjort? - Hur så?
De som kommer in med handfängsel på brukar ha gjort något.
- Berätta, Bailey. - Ungdomar blev gripna på djurparken.
En polis kände igen hennes efternamn.
- Gripna för vad? - Protester mot behandlingen av djur.
Det är ju en djurpark! Vems dumma idé var det?
Det behöver jag inte berätta. Jag tänker inte tjalla.
- Jag är din pappa... - Jag vet vad jag har för rättigheter.
- Är det så det blir? - Ja.
Okej. Läs upp hennes rättigheter, Bailey.
Och lossa på handfängslet. Det sitter för hårt.
La du märke till något ovanligt? Som Cooper inte vill berätta.
- Det var kaotiskt. Fråga honom. - Han vill prata med dig först.
Va? Nej. Det vill jag inte.
- Slå till honom med telefonkatalogen. - Nej.
Det finns ju inga telefonkataloger längre.
Är din familj lika sjuk som min?
Om jag får reda på vad han tog vet jag vem som vill döda honom.
Du kan låta dem göra det.
Det tog lång tid att se till att pappa inte kan göra mig illa.
Han är inte min pappa längre. Jag har kommit över honom.
Om ni inte kan vara i samma rum så är det nog inte så.
Då så... Vems idé var protesten? Skriv läsligt, tack.
Okej, då så. Då tar vi en lättare fråga.
- Vem sitter du med på lunchen? - Hur så?
Sammanhang. Bakgrund. Polisgrejer.
Vilka favoriter har du på mobilen? Vem messar du?
Innan du somnar skrattar du i mobilen.
Med vem, och vad skrattar ni åt?
Det här är din dröm. Ett förhör så att du kan få veta allt om mitt liv.
Hur ska jag annars göra? Du berättar ju inget.
Varför kommer inte dina vänner på besök?
- Det vill du inte veta. - Jo.
Du hänger över oss!
Jag bjuder inte hem vänner längre, för du hänger över oss.
- Det gör jag inte alls. - Jo, alltid!
Du ställer frågor och skämtar.
- Jag är rolig! De brukar skratta. - För att du ska gå.
- Vet du vad? Nu får det räcka. - Och du vill alltid ha komplimanger.
Du låtsas be om moderåd, men vill att någon ska berömma din tröja.
- Kan någon öppna? - Den ser aldrig cool ut!
- Bailey! - Jag är inte klar.
- Bra att du är här. - Sluta.
Jag är inte inblandad och ska hjälpa till att hitta den som vill döda dig.
Eli Woodcox satt på plats 1A.
- Vad tog du innan du sköt honom? - Jag laddar aldrig mitt vapen.
- Berätta. Det är min grej. - Ja, det är hans grej.
Liksom att vara en dålig, opålitlig pappa.
Men konsekvent.
Han hade ingenting. Knappt 100 dollar i kontanter.
Varför är de ute efter dig?
- Älskling... Flygvärdinna åt rika? - Vad fan...?
- Vill du ägna livet åt det? - Jag ville slippa undan från dig.
- Besöka Fiji. - Har du varit där än?
Kan vi koncentrera oss nu? Mr Cooper... 1A.
Du tog något från alla. Vad tog du från honom?
Portföljen... Jag tog hans portfölj.
- Fantastiskt. Var är portföljen? - Den är i...
- Mr Cooper... Var är portföljen? - I dammen.
- Vilken damm? - Den där jag landade.
Pappa!
Pappa! Sluta, det är inte roligt!
- Kan vi få hit en sjukvårdare? - Pappa?
Det är myokardit, eller hjärtmuskelinflammation.
Det ger hjärtsvikt.
- Kan man operera eller behandla? - Skadorna är oåterkalleliga.
- Hur lågt har han kvar? - Sex månader.
Kanske längre med lite tur.
- Jag beklagar. - Tack, doktorn.
Gå in till honom. Det kanske är det hans hjärta behöver just nu.
- Hej. - Hej.
- Hur mår du? - Min blindtarm är ovanligt frisk.
Läget, kommissarien? Andra kommissarien. Vad ville ni?
Kan du slå dig ner?
- Kan du berätta var du var i går? - Vanligtvis inte. Men ja.
Jag städade husvagnen. Det är gott om plats nu. Jag kan...
Har du rånat en närbutik i Echo Park?
I går kväll? Nej. Vad är det här?
Ett Winchester-gevär som är registrerat på dig hittades där.
I går tog jag med mig det och några andra saker till en pantbank-
- och bytte in det mot den här lilla grejen.
Sålde du det på en pantbank? Ett gevär som vi inte kände till?
- Nej, jag bytte in det. - Har du läst vår vapenpolicy?
Ja. Jag älskade den. Den blev mest intressant i slutet.
- Förstår du? - Hur går utredningen?
Förövarna ville åt portföljen. Den som Cooper dumpade.
- Hur så? - Jag ringde Woodcox arbetsgivare.
Han hade varit i en gruva i Venezuela och hade diamanter för två miljoner.
Men ingen fara. Los Angeles bästa poliser jobbar med fallet.
- Jag förstår inte, Bowman. - Jag tog på fenorna för tidigt.
Tack.
Tänk att jag får dyka efter skatter.
Bailey!
Enligt kamerabilderna är portföljen inte här.
Killen sprang förbi kameran med portföljen i famnen.
Och han sprang vidare.
Bailey! Jag kan inte resa mig.
Han ljög för oss. Han har portföljen kvar.
Mr Cooper!
Han behöver ingen fallskärm för att hoppa ut här.
Det här är Norahs.
Hallå!
- Känner inte vi varandra? - Jag tror inte det.
Jo, du är flygvärdinnan från planet som min bror blev dödad på.
- Vad gör du här? - Förföljer dig.
Kör!
- Hallå? - Pappa? Det är jag.
- Har du tappat ett örhänge? - Lyssna nu...
De kommer att göra mig illa om de inte får portföljen.
Jag kommer med den. Vart?
I morgon klockan 12. Echo Park Lake.
- Du kommer väl med den, pappa? - Jag sviker dig inte, Norah.
Det lovar jag.
Dugan!
- Söker ni Cooper igen? - Ja, och pandan var defekt.
- Jag har inte sett... - Hoppa över lögnen.
Ta fram mobilen och ring honom.
De som försökte döda Cooper har tagit Norah.
- Dugan? - Nej, det är polisen.
Killarna vill ha sin portfölj och de har kidnappat Norah.
Vi måste lämna portföljen i Echo Park i morgon.
Du vet vad de är kapabla till.
Visst kan du fundera på att fly, men du skulle aldrig göra det.
Ni har ringt fel.
Gör det inte, Rog. En köpt panda blir inte en vunnen panda.
- Hur är utsikten? - Ingen Norah, ingen skurk.
Ingen Cooper. Han tog nog diamanterna och drog.
Tro mig, han kommer. Fäder ställer upp.
- Det är inte alla som är som du. - Jag är förstås ett föredöme.
- Vi har Avery. - Han är ingen pappa.
- Men en fadersgestalt, kanske. - Nej, Avery och Gina.
Kallade du på förstärkning?
Jag ville ha Bowman och Bailey, inte Gina.
Nu har du väl fått nog med koffein? Tiden går.
- Har man sett. - Jag sa ju det.
Är det din partner du pratar med?
Säg åt honom att inte missa.
- Cooper säger: "Missa inte." - Jag håller med Cooper.
- Hej! Hur länge har du lyssnat? - Jag hörde det om fadersgestalten.
- Vad är planen? - Jag brukar ge dem fria tyglar.
Därför är du här. Planen?
Jag skickar in Cooper nu. Avery, du och Gina får gå närmare.
Då går vi.
Ställ ner portföljen och gå.
- Var är min dotter? - Ge mig den och vänta i 30 minuter.
- Sen släpper jag henne. - Nej, det går inte.
- Vi förlorar henne. - Vänta.
- Rör er inte. Vänta. - Stanna! Hon är här.
- Var? - I skåpbilen.
Jag ser inte Nora, Rog.
- Släpp min dotter. - Släpp portföljen, annars dör hon.
Vi kan hålla på hela dagen.
- Vi måste ingripa. - Vänta.
- Säg åt Gina att akta sig. - Va? Jag hör dig inte.
VI hör inte, Riggs. Vad ska vi göra?
- Rog. Killarna som har Norah är dina. - Vad menar du?
Om vi får sparken så var det här min enda chans.
- Rör dig inte. - Pappa!
Du är gripen.
- Får jag röra mig nu? - Bra skjutet, Rog.
Ja. Någon är skyldig oss båda en jättestor panda.
Tack för att du räddade min dotter och mig.
Varsågod. Men nu får du två handfängsel.
Får jag bara krama min flicka först?
- Jag har inga örhängen nu. - Okej.
Förlåt att jag har varit en så dålig pappa.
Det finns tid än.
La du den här i min ficka? Vi är ju omgivna av poliser!
- Jag gjorde allt för din skull. - Jag tar tillbaka det. Du är hopplös.
Ja, men jag är konsekvent.
Hon kallar mig fortfarande pappa.
Vet du vad? När det gäller pappor...
...har jag sett värre.
- Skålar du för framgångarna? - Ett par centimeter.
Lite längre åt vänster så hade det slutat illa.
Felmarginalen brukar vara mindre med dem.
- Det slutade väl, men det är galet. - Om du vill avskeda mig...
Det handlar snarare om att rädda ditt liv.
Ingen kan sköta ditt jobb och hålla sig vid liv.
Tack.
Säg till så blir du förflyttad vart du vill.
Jag uppskattar tanken.
Galningarna kommer att ställa till det så att ingen överlever.
- Men du vill stanna. Varför då? - De är mina galningar.
- Hej! Skulle inte du gå ut? - Mina kompisar är alltid sena.
Den var till dig, men jag insåg att du är för stor för sånt nu.
Så nu är han min!
Vet du... Mamma är inte hemma än. Vi hinner äta hibachi.
Eller så kan vi stanna hemma och titta på film.
Tyvärr, vi ska nog äta ute.
Jaha...
- Hej! - Hej! Är du klar?
Kan vi inte ta det lugnt i kväll och kolla på film?
Visst. Går det bra för din pappa?
Visst. Ni kan ta den stora tv:n.
Fast ni får inte ta den på riktigt!
Jättekul, pappa.
Ja, ni ska få vara i fred.
Pappa? Lämna kvar pandan.
- Din pappa är rolig. - Jag kan fler skämt!
- Hej då, pappa! - Ja.
Hon kommer inte att överleva.
Du frågade om mamma. Det ordnar sig inte.
Hon kommer bara att bli sjukare.
- Vad gör vi här ute? - Hon har väldigt ont i dag.
Hon ville inte att du skulle se det.
Jag är ledsen, men...
Du är gammal nog att veta att det blir som det blir.
- Backa. Jag skjuter den. - Nej.
Jag gör det.
Vad ska du göra nu? Tänker du behålla det?
Det är precis som en bumerang.
Vissa saker ur det förflutna är svåra att göra sig av med.
Jag försökte verkligen rensa upp och förenkla.
Förenkla, då.
Berätta om geväret.
Tja...
Då ska vi se...
Det är det geväret som pappa lärde mig att skjuta med.
Och han blev skjuten med det geväret.
Översättning: Ellinor Larsen www.sdimedia.com